ПРО ЛІТУРГІЮ РАНІШОСВЯЧЕНИХ ДАРІВ
ТА ЗАГОТОВЛЕННЯ СВ. АГНЦЯ

Літургія Ранішосвячених Дарів відрізняється від літургій св. Василія Великого і св. Іоана Золотоустого тим, що на ній не буває проскомидії, ані освячення Дарів (Євхаристії).

Для кожної літургії Ранішосвячених Дарів священик заготовляє Святого Агнця на проскомидії попередньої літургії в неділю.

Заготовляючи Святого Агнця на проскомидії, священик спочатку заготовляє Св. Агнця для літургії, яку має правити, а тоді для літургій Ранішосвячених Дарів, вирізую чи, виймаючи і проколюючи Святого Агнця з окремих просфор, і проказує над кожним слова:

На спомин Господа Бога і Спаса нашого Ісуса Христа (тричі).

Як ягня на заколення ведено Його. І як агнець непорочний перед тим, що стриже Його, мовчить, — так і Він не відкриває уст Своїх.

В покорі Його суд над Ним відбувся. Але про рід Його хто оповість?

Бо візьметься від землі життя Його.

Приноситься в жертву Агнець Божий, що бере гріх світу ради життя світу і спасіння.

Один із воїнів списом проколов Йому ребра, і зараз витекли кров і вода. І той, що бачив, засвідчив, і свідчення його правдиве.

Далі священик чинить все, як звичайно: вливає в святу чашу вино і воду, накриває їх покрівцями, читає молитви і т.д.

На літургії під час Святої Євхаристії, після при зивання Святого Духа, священик, коли показує на святий хліб, то каже: «Хліб цей» (в однині, бо Христос — Єдиний, тому не можна казати: «Хліби ці»).

Коли священик творить піднесення Хліба, то при словах «Святеє святим» підносить все разом, а тоді розломлює першого Святого Агнця для літургії, що правиться, кладе частиці, вливає теплоту і т. д., як звичайно. Далі правою рукою бе ре ложечку, а лівою — Святого Агнця для літургії Ранішосвячених Дарів, і ложечкою, замоченою в Святій Крові, хрестообразно торкається Св. Агнця з хрестообразно надрізаної сторо ни. Тоді кладе Св. Агнця в дарохоронильницю (кивот). Так само чинить і над кожним Св. Агнцем, що заготовляється для літургії Ранішосвячених Дарів, кладучи його в дарохоронильницю. Далі молиться, причащається і взагалі священнодіє, як звичай но при літургії.

Приготування до літургії Ранішосвячених Дарів

Священик приготовляє себе до відправи літургії Ранішосвячених Дарів тими молитвами, які повинен прочитати за церковним правилом перед кожною літургією, а також виповнити всі інші вимоги.

На 9 часі після молитви Єфрема Сиріна священик, стоячи перед царськими дверима, читає як звичайно вхідні молитви за винятком молитви «Господи, простягни руку Твою». На облаченні молитов не читає, а тільки над кожною одежею промовляє: «Господеві помолімось». Таким же чином миє руки.

Чин божественної літургії  ранішосвячених дарів

При зачинених царських дверях священик стає перед святим престолом і молиться, проказуючи тричі:

Боже, очисти мене грішного.

Диякон, приготувавши себе до служіння Святої Літургії й облачившись, стає на звичайному місці, проти царських дверей, і виголошує:

Благослови, владико.

Священик бере Святе Євангеліє, творить ним знак хреста над антимінсом і виголошує:

Благословенне Царство Отця, і Сина, і Святого Духа, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

 Амінь.

Початковий псалом

Прийдiть, поклонiмось... (тричі).

Псалом 103

Благослови, душе моя, Господа. Господи Боже мiй, Ти дивно великий. Ти прибрався в славу й красу. Ти одягаєшся в свiтло, як у ризу, простягаєш небеса, як шатро. Покриваєш водами висоти Твої, обертаєш хмари на колiсницю для Себе, на крилах вiтру Ти ходиш. Ти твориш духiв ангелами Своїми i слугами Своїми — вогненне полум’я. Ти поставив землю на твердiй основi її, не захитається вона повiк-віки. Безодня, як одежа, покриває її; на горах стоять води. Вiд наказу Твого вони бiжать, вiд голосу грому Твого тікають. Пiдiймаються на гори i сходять на поля в мiсце, що Ти призначив для них. Ти поклав межу, якої не перейдуть вони, i не вернуться покрити землю. Ярами посилаєш потоки; мiж горами течуть води. Напувають усiх звiрiв польових, дикi осли гасять спрагу свою. Над ними витає птаство небесне, голос його лунає мiж вiттям. Ти напуваєш гори з висот Твоїх. Плодами дiл Твоїх насичується земля. Ти вирощуєш траву для скотини i зело на користь людям, щоб добути хлiб із землi. I вино веселити серце чоловiка, i єлей намастити лице його, i хлiб — пiдкрiпити серце його. Насичуються дерева польовi, кедри ливанськi, що Ти насадив їх. Там птахи гнiздяться, гнiздо ж чаплі найвище. Гори високi для оленiв; скелi — захисток для зайцiв. Ти створив мiсяць вiдзначати час, i сонце знає захiд свiй. Ти насуваєш темряву, i ніч настає; тодi бродить уся звiрина лiсова. Левенята ричать за здобиччю i просять вiд Бога поживи собi. Сходить сонце — вони вертаються назад і лягають у логовищах своїх. Виходить чоловiк для справ своїх i на працю свою до вечора. Як величнi дiла Твої, Господи! Все премудро створив Ти; повна земля творiння Твого. Ось море велике й просторе; там безлiч гадiв i тварi малої й великої. Там плавають кораблi i кити, що Ти створив вигравати в ньому. Всi вони на тебе чекають, що даси їм поживу в свiй час. Ти даєш їм — вони збирають; Ти вiдкриваєш руку Свою — вони добром насичуються. Ти вiдвертаєш лице Твоє — вони тривожаться; вiднiмеш дух їх — вони щезнуть, i в прах свій повернуться. Пошлеш Духа Свого — i будуть створенi, й вiдновиш лице землi. Нехай буде слава Господня навiки; звеселиться Господь з дiл Своїх. Вiн погляне на землю — i вона тремтить; торкнеться гiр — i вони димлять. Славитиму Господа все життя моє, спiватиму Боговi моєму, поки живу. Нехай буде благоприємною Йому мова моя, i я звеселюся в Господi. Нехай щезнуть грiшники на землi, i беззаконникiв нехай не буде. Благослови, душе моя, Господа!

Сонце знає захід свій. Ти насуваєш темряву, i ніч настає. Дивні діла Твої, Господи! Все премудро створив Ти.

Слава... і нинi...

Алилуя, алилуя, алилуя, слава Тобi, Боже (тричі).

Світильничні молитви

Під час читання псалма 103 священик стає перед царськими дверима і тихо читає такі світильничні молитви:

Молитва четверта

О Ти, в невмовклих піснях і безупинних славословленнях святими силами оспівуваний, наповни й наші уста хвалою Твоєю, щоб звеличати ім’я святеє Твоє; і дай нам участь і насліддя зо всіма тими, що воістину бояться Тебе і додержують заповідей Твоїх, молитвами святої Богородиці і всіх святих Твоїх.

Бо Тобі належить усяка слава, честь і поклоніння, Отцю, і Сину, і Святому Духові, нині, і повсякчас, і на віки вічні. Амінь.

Молитва п’ята

Господи, Господи, Ти держиш усе пречистою рукою Твоєю, довготерпиш усім нам і вболіваєш над злими вчинками нашими. Пом’яни милосердя Твоє й милість Твою, вияви на нас доброту Твою, і дай нам і в останку дня цього уникнути різних підступів лукавого, і життя наше благодаттю Пресвятого Твого Духа збережи безпечним від спокус.

Милістю й чоловіколюбством Єдинородного Сина Твого, що з Ним благословенний Ти з Пресвятим і Милосердним і Животворчим Твоїм Духом, нині, і повсякчас, і на віки вічні. Амінь.

Молитва шоста

Боже Великий і Дивний, що невимовною добротою і багатим промислом правиш усім! Ти дарував нам і земні блага, і дав нам запоруку обіцяного Царства вже дарованими нам благами; Ти допоміг нам і за минулий час цього дня уникнути всякого зла, — дай нам і останок прожити безпорочно перед святою славою Твоєю, оспівуючи Тебе, Єдиного Милосердного й Чоловіколюбного Бога нашого.

Бо Ти єси Бог наш, і Тобі славу віддаємо, Отцю, і Сину, і Святому Духові, нині, і повсякчас, і на віки вічні. Амінь.

Молитва сьома

Боже Великий і Найвищий, Єдиний Безсмертний, що в світі неприступнім перебуваєш, — Ти все творіння премудро сотворив, світло від темряви відділив, поставив сонце володіти днем, а місяць і зорі — ніччю; Ти сподобив нас, грішних, і в цю годину стати перед Тобою з хвалою і вечірнє славослов’я Тобі принести. Сам, Чоловіколюбче Господи, вчини молитву нашу, наче кадило перед Тобою, і, як пахощі, прийми її. Пошли ж нам вечір цей і ніч, що надходить, спокійні. Одягни нас у броню світла. Визволи нас від страху нічного і від усього, що приходить у темряві; і сон, що його Ти дав на відпочинок немочі нашій, пошли нам вільний від усяких диявольських примар. Так, Владико всього, всіх благ Подавче, нехай ми і вночі, на ложах наших каючись, споминаємо ім’я Твоє і, просвіщаючись наукою Твоїх заповідей, встанемо в радості душевній на хвалу Твоєї благости, приносячи молитви і благання Твоєму милосердю за гріхи власні й усіх людей Твоїх, на яких милостиво зглянься молитвами святої Богородиці.

Бо Ти Милосердний і Чоловіколюбний Бог єси, і Тобі славу віддаємо, Отцю, і Сину, і Святому Духові, нині, і повсякчас, і на віки вічні. Амінь.

Після ж 103-го псалма священик вертається і стає перед престолом, а диякон виходить північними дверима й на середині амвона виголошує велику єктенію. Якщо немає диякона, священик сам виголошує єктенію перед царськими дверима.

Велика або мирна єктенія

Диякон:

В спокої  Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

За мир з неба і спасіння душ наших Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон: 

За спокій всього світу, за добрий стан святих Божих Церков і за з’єднання всіх Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

За святий храм цей і тих, що з вірою, побожністю та страхом Божим входять до нього, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон: 

За [все]святішого отця нашого [або — блаженнішого владику нашого] ... [ім’я, титул глави Помісної Церкви], і [високо]преосвященнішого владику нашого ... [ім’я, титул єпархіяльного архиєрея], чесне пресвітерство, у Христі дияконство, за ввесь причет і людей Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон: 

За боголюбиву і Богом бережену Україну нашу, за уряд та військо її Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

За місто наше [або — село наше, святий монастир наш] і за всяке місто, село і країну і за тих, що по вірі живуть у них, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон: 

За добре поліття, за врожай плодів земних і за часи спокійні Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

За подорожніх на воді, на землі і в повітрі; за недужих, знеможених та поневолених і за спасіння їх Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон: 

Щоб визволитися нам від усякої журби, гніву, небезпеки та недолі, Господеві помолімось.

Люди:

 Господи, помилуй.

Диякон:

Заступи, спаси, помилуй і охорони нас, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

 Господи, помилуй.

Диякон:

Пресвяту, пречисту, преблагословенну, славну Владичицю нашу Богородицю і Вседіву Марію зо всіма святими пом’янувши, самі себе і один одного, і все життя наше Христу Богові віддамо.

Люди:

Тобі, Господи.

Священик:

Бо Тобі належить усяка слава, честь і поклоніння, Отцю, і Сину, і Святому Духові, нині, і повсякчас і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

Кафизма 18. Антифон перший (Пс. 119-123)

Псалом 119

До Господа взивав я в скорботі моїй, і Він вислухав мене. Господи, визволи душу мою від уст неправдивих, від язика облесливого. Що дасть Тобі, або що додасть Тобі язик зрадливий? Він — як гострі стріли потужного з палаючим вугіллям, що спустошує. Горе мені, що я блукаю у Мосоха, перебуваю між шатрами Кидарськими. Довго перебувала душа моя з тими, що не бажають миру. Я бажаю жити мирно, але, як тільки заговорю до них, вони повстають проти мене без вини.

Псалом 120

Звів я очі мої вгору, звідкіль прийде поміч моя. Поміч моя від Господа, що створив небо і землю. Він не дасть нозі твоїй спіткнутися, не задрімає Охоронитель твій. Не задрімає і не засне Той, що охороняє Ізраїля. Господь — охорона твоя, Господь — покрова твоя при правиці твоїй. Удень сонце не опалить тебе, не вдарить уночі місяць. Господь охоронить тебе від усякого зла, охоронить душу твою Господь. Господь охоронить вхід і вихід твій віднині і навіки.

Псалом 121

Зрадувався я, коли сказали мені: «Ходімо в Дім Господній!» Стояли ноги наші у дворах твоїх, Єрусалиме. Єрусалим збудований як місто, з’єднане в одно. В нього входять покоління, покоління Господні за законом Ізраїля, щоб прославляти ім’я Господнє. Там бо стоять престоли для суду, престоли дому Давидового. Просіть спокою для Єрусалиму і доброго життя для тих, що люблять його. Нехай буде спокій у стінах твоїх і добробут у палатах своїх. Заради братів моїх і ближніх моїх говоритиму я: мир тобі! Заради дому Господа Бога нашого бажаю добра тобі.

Псалом 122

До Тебе, що живеш на небесах, звів я очі мої. Ось бо, як очі рабів дивляться на руки господарів їх; як очі рабині дивляться на руки господині її, так очі наші до Господа Бога нашого, аж доки Він помилує нас. Помилуй нас, Господи, помилуй нас, бо надто ми наситилися пригноблення. Занадто наситилася душа наша зневаги від ситих і при ниження від гордих.

Псалом 123

Коли б не Господь був з нами, — нехай скаже Ізраїль, — коли б не Господь був з нами, як повстали проти нас люди, — вони б живих поковтали нас, коли гнів їх розпалився на нас. Вода б затопила нас; потоки залили б душі наші. Бурхливі хвилі води шуміли б над душею нашею. Благословенний Господь, Бог наш, що не дав нас на здобич у зуби їх. Душа наша, як пташка, вирвалася з сітки тих, що ловили. Сітка розірвалась, і ми спаслися. Поміч наша в імені Господа, що створив небо і землю.

Слава... і нинi... Алилуя, алилуя, алилуя, слава Тобi, Боже (тричі).

Молитва 1 антифону

Господи Щедрий і Милостивий, Довготерпеливий і Многомилостивий, вислухай молитву нашу й уваж на голос моління нашого, вчини нам знамення на добро; настав нас на путь Твою, щоб ходити в істині Твоїй; звесели серця наші, щоб боятися імени Твого святого, бо Ти Великий єси і твориш чудеса, Ти єси Бог Єдиний, і нема Тобі подібного між богами, Господи. Ти сильний у милості і милосердний у могутності, щоб помагати, і втішати, і спасати всіх, що надіються на святе ім’я Твоє.

Священик розкриває антимінс, ставить на нього дискос і, вклонившись земно перед святим престолом, бере з великою побожністю Святого Агнця з дарохоронильниці та кладе його на дискос.

Мала єктенія 1

Диякон:

Ще і ще в спокої Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Заступи, спаси, помилуй і охорони нас, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Пресвяту, пречисту, преблагословенну, славну Владичицю нашу Богородицю і Вседіву Марію зо всіма святими пом’янувши, самі себе і один одного, і все життя наше Христу Богові віддамо.

Люди:

Тобі, Господи.

Священик:

Бо Твоя є влада і Твоє Царство, і сила, і слава, Отця, і Сина, і Святого Духа, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

Антифон другий (Пс.124-128)

Псалом 124

Ті, що надіються на Господа, не похитнуться, як гора Сіон, що стоїть вічно. Гори навкруги Єрусалиму, а Господь навкруги народу Свого віднині і навіки. Бо не залишить Господь жезла нечестивців над долею пра ведних, щоб праведні не простягли рук своїх до беззаконня. Ощаслив, Господи, добрих і праведних серцем. А тих, що звернули на криву дорогу неправди, знищить Господь разом з тими, що чинять беззаконня. Мир на Ізраїля!

Псалом 125

Коли повертав Господь невільників Сіону, нам здавалося, що то був сон. Тоді були душі наші повні радости, і з уст наших лилася пісня. Тоді між народами казали: «Велике діло створив Господь над ними». Так, Господь явив над нами велике; ми раділи серцем. Поверни ж, Господи, невільників наших, як потоки води теплим вітром. Ті, що сіють сльозами, будуть жати з радістю. Хто з плачем ніс сіяти зерно своє, той вернеться веселий, несучи снопи свої.

Псалом 126

Коли не Господь будує дім, даремно трудяться будівничі; коли не Господь береже місто, даремно пильнує сторожа. Даремно встаєте ви рано і лягаєте пізно, їсте хліб, тяжко здобутий, тоді, коли Господь дає улюбленим Своїм спокійний сон. Ось і діти — насліддя від Господа; нагорода від Нього — плід утроби. Як стріли в руках сильного, так і сини молоді. Блаженний, хто здобув таку поміч собі. Не осоромляться вони, коли біля брами міста свого говоритимуть з ворогами.

Псалом 127

Блаженні всі, що бояться Господа, що ходять Його шляхами. Ти житимеш від праці рук твоїх; будеш щасливий і добро тобі буде. Жона твоя буде в домівці твоїй, як родюча виноградна лоза. Сини твої, як пагонці з дерева оливного, навкруги столу твого. Ось так буде благословенний чоловік, що боїться Господа. Поблагословить тебе Господь від Сіону, і побачиш блаженство Єрусалима в усі дні життя твого. Побачиш ти діти дітей твоїх. Мир на Ізраїля!

Псалом 128

Багато разів бороли мене від юности моєї, — нехай скаже Ізраїль, — багато разів бороли мене від юности моєї, але не перемогли мене. На хребті моїм орали плугатарі, проклали довгі борозни свої, але Господь справедливий, Він розсік пута беззаконників. Нехай осоромляться і відступлять ті, що ненавидять Сіон. Нехай будуть як трава на даху, що сохне раніше, ніж вирвуть її, якою жнець не наповнює руки своєї, і в’язальниця не зв’яже снопа. А перехожі не скажуть: «Благословення Господнє на вас! Благословляємо вас іменем Господнім».

Слава... і нинi... Алилуя, алилуя, алилуя, слава Тобi, Боже (тричі).

Молитва 2 антифону

Господи, не суди нас в суворості Твоїй і не карай нас у гніві Твоїм, але вчини з нами, Лікарю й Зцілителю душ наших, з милости Твоєї; веди нас до пристановища волі Твоєї, просвіти очі сердець наших на пізнання істини Твоєї; і даруй нам останок цього дня і ввесь час життя нашого мирний і безгрішний, молитвами святої Богородиці й усіх святих.

По молитві священик бере кадило, а диякон свічку, і священик обкаджує тричі з усіх сторін престол, що на ньому стоїть освячений Агнець, після чого віддає кадило. Диякон виходить на солею і виголошує малу єктенію.

Мала єктенія 2

Диякон:

Ще і ще в спокої Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Заступи, спаси, помилуй і охорони нас, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Пресвяту, пречисту, преблагословенну, славну Владичицю нашу Богородицю і Вседіву Марію зо всіма святими пом’янувши, самі себе і один одного, і все життя наше Христу Богові віддамо.

Люди:

Тобі, Господи.

Священик:

Бо Ти Благий і Чоловіколюбець Бог єси, і Тобі славу віддаємо, Отцю, і Сину, і Святому Духові, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

Антифон третій (Пс. 129-133)

Псалом 129

Із глибини взиваю до Тебе, Господи: Господи, почуй голос мій. Нехай будуть вуха Твої уважні до голосу благання мого. Коли на беззаконня наші зважатимеш, Господи, — Господи, то хто встоїть? Та в Тебе змилування є. Ради імени Твого надіюся на Тебе, Господи, надіється душа моя на слово Твоє; надіється душа моя на Господа. Від сторожі ранньої до ночі, від сторожі ранньої нехай уповає Ізраїль на Господа. Бо в Господі милість і велике у Нього визволення; Він визволить Ізраїля від усіх беззаконь його.

Псалом 130

Господи, не зазнавалося серце моє, і не підносились гордо очі мої; я не думав, що вже знаю велике й дивне, недосяжне для мене. Хіба не упокорював я душі своєї, наче дитину, відлучену від грудей матері? Душа моя в мені жадає Тебе, як дитя грудей матері своєї. Нехай надіється Ізраїль на Господа віднині і навіки.

Псалом 131

Пом’яни, Господи, Давида і всю лагідність його, як він присягався Господеві, давав обітниці Богові Якова: «Не ввійду в світлицю дому мого, не ляжу в ліжко на постіль мою, не дам заснути очам моїм і задрімати повікам моїм; не заспокоюся, поки не знайду оселі для Господа, дому для Бога Якова». Ось ми чули, що воно в Єфрафі, знайшли його на полях Іарима. Ходімо в оселі Його, поклонімося підніжжю ніг Його. Воскресни, Господи, у спокій Твій, Ти і кивот святині Твоєї. Священики Твої зодягнуться в правду, і преподобні Твої зрадіють. Ради Давида, раба Твого, не відверни лиця Твого від помазаника Твого. Клявся Господь Давидові істиною й не зречеться її: «Із синів роду твого посаджу на престолі твоїм. А коли сини твої зберігатимуть завіт Мій і повеління Мої, що їх навчу Я, то й сини їхні навіки сидітимуть на престолі твоїм». Бо Господь вибрав Собі Сіон і забажав його за оселю Собі. «Це місце спокою Мого повік-віку, — сказав Господь, — тут оселюся, бо Я полюбив його. Поживу його Я, благословляючи, благословлю, і вбогих його Я нагодую хлібом. Священиків його Я зодягну в спасіння, і праведні його будуть радіти радістю. Там Я вирощу спасіння Давидові, поставлю світильник помазанику Моєму. Ворогів його осоромлю Я, на ньому ж розцвіте святиня Моя».

Псалом 132

Як то добре і як то гарно, коли брати живуть у згоді! Як пахуче миро на голові, що спливає на бороду, бороду Ааронову, що спадає на краї одежі його. Як роса єрмонська, що спадає на гори Сіонські, там посилає Господь благословення і життя повіки.

Псалом 133

Нині благословляйте Господа, всі раби Господні, що стоїте в домі Господнім, у дворах дому Бога нашого. Вночі підносьте руки ваші до святині і благословляйте Господа. Благословить і тебе із Сіону Господь, що ство рив небо і землю.

Слава... і нинi... Алилуя, алилуя, алилуя, слава Тобi, Боже (тричі).

Молитва 3 антифону

Господи Боже наш, пом’яни нас, грішних і негідних рабів Твоїх, коли ми призиваємо святе ім’я Твоє, і не осором нас, що надіємось на милість Твою, але дай нам, Господи, все, чого просимо для спасіння, і сподоби нас любити й боятися Тебе від усього серця нашого та чинити у всьому волю Твою.

По молитві священик кладе поклін перед Святими Дарами, ставить дискос собі на голову і переносить попри горнє місце Святі Дари на жертовник. Перед ним іде диякон із свічкою і, повернувшись обличчям до священика, кадить Святі Дари. Всі в храмі клякають, а читець перестає читати,  доки священик не перенесе Святих Дарів на жертовник.

Поставивши Святі Дари на жертовнику, священик вливає в святу чашу вино і воду, обкаджує звіздицю і ставить її на дискосі над Святим Агнцем, потім бере покрівці і, обкадивши їх, покриває дискос і чашу, ставить свічку перед Святими Дарами, кадить Святе Принесення і, вчинивши земний поклін, вертається до престолу, складає антимінс і кладе на ньому Святе Євангеліє.

При виконуванні всіх цих дій священик нічого не проказує із того, що проказується на повній літургії, а тільки при кожній дії каже:

Господеві помолімось;  Господи, помилуй,

а наприкінці — Молитвами святих отців наших, Господи Ісусе Христе, Боже наш, помилуй нас.

Встановлений на проскомидії відпуст та інше не проказується.

Мала єктенія 3

Диякон:

Ще і ще в спокої Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Заступи, спаси, помилуй і охорони нас, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Пресвяту, пречисту, преблагословенну, славну Владичицю нашу Богородицю і Вседіву Марію зо всіма святими пом’янувши, самі себе і один одного, і все життя наше Христу Богові віддамо.

Люди:

Тобі, Господи.

Священик:

Бо Ти єси Бог наш, Бог змилування та спасіння, і Тобі славу віддаємо, Отцю, і Сину, і Святому Духові, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

«Господи, я звав Тебе...»

Псалом 140

І співається «Господи, я звав Тебе...» на голос стихири.

Господи, я звав Тебе, почуй мене, почуй мене, Господи. Господи, я звав Тебе, почуй мене, зглянься на молiння моє, коли я благаю Тебе. Почуй мене, Господи.

Нехай стане молитва моя, наче кадило перед Тобою, здiймання рук моїх — жертва вечiрня. Почуй мене, Господи.

Читець: 

Постав, Господи, охорону устам моїм, і огороди двері в устах моїх. Не допусти серця мого до слів лукавих — виправдовувати мої гріхи, разом з людьми, що роблять беззаконство, щоб не став я спільником пристрастей їх. Нехай навчає мене праведник, це милість, нехай і до коряє мені; олива ж слів грішника нехай не намастить голови моєї. І молитва моя проти злодіянь їх. Пожерла земля коло каменя суддів їх. Слова ж мої лунають переможно; як скиба землі, розметались вони по землі; розсипались кості їх над пеклом. На Тебе ж, Господи, звернені очі мої; на Тебе надія моя, не відкинь душі моєї. Охорони мене від сіті, що її поставили на мене, від тенет, що їх наставили беззаконні. У сітку свою впадуть грішники, а я з Тобою її перейду.

Псалом 141

Голосом моїм до Господа взивав я; Голосом моїм до Господа я молився. Розкажу Йому всі жалі мої, і журбу мою Йому сповіщу. Коли знемагав у мені дух мій, Ти знав стежки мої. На дорозі, що я ходив, поставили сітку для мене. Дивився я навкруги: ніхто не впізнає мене; немає захисту, і ніхто не дбає про душу мою. Я до Тебе взивав, Господи, й казав: Ти — надія моя і доля моя на землі живих. Зглянься на молитву мою, бо я знесилений; спаси мене від гонителів моїх, бо вони сильніші від мене.

Потім люди починають співати стихири, коли їх є 10, а читець виголошує черговий стих перед кожною стихирою.

Виведи з в’язниці душу мою, щоб я прославив ім’я Твоє.

Праведні зберуться навкруги мене, коли Ти явиш мені милість Твою.

Псалом 129

Із глибини взиваю до Тебе, Господи: Господи, почуй голос мій.

Нехай будуть вуха Твої уважні до голосу благання мого.

Коли на беззаконня наші зважатимеш, Господи, — Господи, то хто встоїть? Та в Тебе змилування є.

Ради імени Твого надіюся на Тебе, Господи, надіється душа моя на слово Твоє; надіється душа моя на Господа.

Від сторожі ранньої до ночі, від сторожі ранньої нехай уповає Ізраїль на Господа.

Бо в Господі милість і велике у Нього визволення; Він визволить Ізраїля від усіх беззаконь його.

Псалом 116

Хваліть Господа, всі народи, прославляйте Його, всі люди.

Бо велика милість Його над нами, й істина Його перебуває вічно.

Коли читець читає стихи, люди співають стихири з Тріоді й Мінеї, яких буває 10, а в середу 5-го тижня Великого посту, крім звичайних, ще 24.

 Слава... і нині... Богородичний.

Вхід з кадилом

Під час читання й співу стихир диякон, прийнявши кадило від священика, обкаджує вівтар і святий храм.

Після кадіння і співу стихир, коли починають співати богородичний, диякон відкриває царські двері, бере кадило і благословення в ієрея, йде поза престолом через північні двері на солею. Священик, поцілувавши святий престол, іде слідом за дияконом і тихо читає молитву входу.

Якщо є свято з читанням Євангелія, то вхід з Євангелієм.

Молитва входу:

Священик:

Ввечері і вранці й опівдні хвалимо і благословимо Тебе, дякуємо і молимось Тобі, Владико всього, Чоловіколюбний Господи: направ молитву нашу, наче кадило перед Тобою, і не допусти сердець наших до слів чи думок лукавих, але захисти нас від усього, що ловить душі наші; бо до Тебе, Господи, Господи, звернені очі наші, і на Тебе ми уповаємо: не посором нас, Боже наш.

Бо Тобі належить усяка слава, честь і поклоніння, Отцю, і Сину, і Святому Духові, нині, і повсякчас, і на віки вічні. Амінь.

Диякон стає в царських дверях праворуч священика, тримає кадило лівою рукою, а правою з орарем показує священикові в напрямку святого престолу, та промовляє:

Диякон:

Благослови, владико, святий вхід.

Священик (благословляючи, промовляє):

Благословенний вхід святих Твоїх завжди, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Диякон:

Амінь.

Диякон, підносячи кадило правою рукою високо вгору, виголошує:

Премудрість. Станьмо побожно.

Диякон входить у вівтар і кадить тільки святий престол. За ним у вівтар входить священик, цілуючи намісні ікони Христа Спасителя і Богоматері. Обидва цілують престол, йдуть на горнє місце і стають там обличчям до людей.

Світе тихий

Люди:

Свiте тихий святої слави Безсмертного Отця Небесного, Святого, Блаженного, Iсусе Христе! Доживши до заходу сонця, побачивши свiтло вечiрнє, оспівуємо Отця, Сина, i Святого Духа — Бога. Достойно є повсякчас прославляти Тебе голосами преподобними, Сину Божий, що життя даєш; тим-то й свiт Тебе славить.

Після входу, стоячи на горнім місці:

Диякон:

Будьмо уважнi.

Священик:

Мир усiм.

Читець:

І духові твоєму.

Диякон:

Премудрiсть. Будьмо уважні.

Читець:

Прокимен...

Люди співають прокимен, а читець виголошує стих. 

Паремії

Прокимен перший

Середа 1 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 5:

Ти, Господи, збережеш нас і захистиш нас від роду цього і повік (Пс. 11:8).

Стих:

Спаси мене, Господи, бо не стало праведного (Пс. 11:2).

П’ятниця 1 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 5:

Господь почує тебе в день скорботи (Пс. 19:2).

Стих:

Ім’я Бога батьків наших заступить тебе (Пс.19:2).

Середа 2 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 6:

Веселіться у Господі і радуйтеся, праведні! (Пс. 31:11).

Стих:

Блаженні, кому прощено беззаконня і чиї покрито гріхи (Пс. 31:1).

П’ятниця 2 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Милість Твоя і істина Твоя нехай завжди охороняють мене (Пс.39:12).

Стих:

Твердо я надіявся на Господа  (Пс. 39:2).

Середа 3 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Я надіюся на милість Божу повіки (Пс. 51:10).

Стих:

Чого хвалишся злодійством, сильний? (Пс. 51:3).

П’ятниця 3 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Пошли нам поміч у скрутний час, бо марна допомога людська (Пс. 59:13).

Стих:

Боже! Ти розгнівався на нас, відвернувся від нас і покарав нас (Пс. 59:3).

Середа 4 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Благословенний Господь, Бог Ізраїлів, що творить чудеса єдиний (Пс. 71:18).

Стих:

Боже, суд Твій цареві дай, і синові царя — правду Твою (Пс. 71:1).

П’ятниця 4 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Пастирю Ізраїля, споглянь! Ти, що водив Йосифа, наче ягня (Пс. 79:2).

Стих:

Ти, що сидиш на херувимах, явися (Пс. 79:2).

Середа 5 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Боже, що відімщаєш, і Господи, що відплачуєш, яви Себе (Пс. 93:1).

Стих: 

Встань, Суддє землі, дай відплату гордим (Пс. 93:2).

П’ятниця 5 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Щедрий і милостивий Господь, довготерпеливий і многомилостивий (Пс. 102:8).

Стих:

Благослови, душе моя, Господа, і вся істото моя — святе ім’я Його (Пс. 102:1).

Середа 6 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Буду ходити перед Господом у країні живих (Пс. 114:9).

Стих:

Люблю я Господа, бо він почув голос благання мого (Пс. 114:1).

П’ятниця 6 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 6:

Поміч наша в імені Господа, що створив небо і землю (Пс. 123:8).

Стих:

Велике діло створив Господь над нами (Пс. 125:3).

Великий Понеділок:

Прокимен, гл. 6:

Поблагословить тебе Господь від Сіону і дасть тобі бачити щасливу долю Єрусалима в усі дні життя твого (Пс. 127:5).

Стих:

Блаженний той чоловік, що боїться Господа, що ходить Його шляхами (Пс. 127:1).

Великий Вівторок:

Прокимен, гл. 6:

Встань, Господи, перейди в місце спокою Твого; Ти і кивот святині Твоєї (Пс. 131:8).

Стих:

Спом’яни, Господи, Давида і всю побожність його (Пс. 131:1).

Велика Середа:

Прокимен, гл. 4:

Прославляйте Бога небесного, бо повіки милість Його (Пс. 135:26).

Стих:

Прославляйте Бога богів, бо повіки милість Його (Пс. 135:2).

Диякон:

Премудрість.

Читець:

Буття читання (або: Виходу читання).

Читець читає першу паремію. Царські двері зачиняються.

Паремія 1

Середа 1 тижня В. П.: Буття 1:24-2:3

П’ятниця 1 тижня В. П.: Буття 2:20-3:20

Середа 2 тижня В. П.: Буття 4:16-26

П’ятниця 2 тижня В. П.: Буття 5:32-6:8

Середа 3 тижня В. П.: Буття 7: 6-9

П’ятниця 3 тижня В. П.: Буття 8: 4-21

Середа 4 тижня В. П.: Буття 9:18-10:1

П’ятниця 4 тижня В. П.:  Буття 12:1-7

Середа 5 тижня В. П.: Буття 17: 1-9

П’ятниця 5 тижня В. П.: Буття 22: 1-18

Середа 6 тижня В. П.: Буття 43:26-31; 45: 1-16

П’ятниця 6 тижня В. П.:  Буття 49:33-50:26

Великий Понеділок:  Вихід 1:1-20

Великий Вівторок:  Вихід 2:5-10

Велика Середа:  Вихід 2:11-22

Після першої паремії царські двері знову відчиняються.

Диякон:

Будьмо уважні.

Читець:

Прокимен...

Люди співають прокимен,читець виголошує стих.

Прокимен другий

Середа 1 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 6:

Зглянься і почуй мене, Господи, Боже мій (Пс. 12:4).

Стих:

Доки, Господи, забуватимеш мене докраю? Доки відвертатимеш лице Твоє від мене? (Пс. 12:2).

П’ятниця 1 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 6:

Піднесися, Господи, силою Твоєю! Будемо співати й прославляти могутність Твою (Пс. 20:14).

Стих:

Господи, силою Твоєю веселиться цар (Пс. 20:1).

Середа 2 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 1:

Ласка Твоя, Господи, нехай буде над нами, бо ми надіємось на Тебе (Пс. 32:22).

Стих:

Радійте, праведні, перед Господом (Пс. 32:1).

П’ятниця 2 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 6:

Я сказав: Господи, помилуй мене і зціли душу мою (Пс. 40:5).

Стих:

Блаженний, хто про вбогих і нещасних дбає (Пс. 40:1).

Середа 3 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Коли поверне Бог із полону людей Своїх (Пс. 52:7).

Стих:

Сказав безумний в серці своїм «немає Бога» (Пс. 52:2).

П’ятниця 3 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 6:

Почуй, Боже, молитву мою, вислухай благання моє (Пс. 60:2).

Стих:

Від краю землі взиваю до Тебе (Пс. 60:3).

Середа 4 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

А мені найкраще прихилятися до Бога (Пс. 72:28).

Стих:

Який милостивий Бог до народу свого, до чистих серцем (Пс. 72:1).

П’ятниця 4 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Радісно співайте Богу, твердині нашій (Пс. 80:2).

Стих:

Візьміть псалом, дайте тимпан (Пс. 80:3).

Середа 5 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Заспівайте Господеві пісню нову (Пс. 95:1).

Стих:

Співайте Господеві і благословляйте ім’я Його (Пс. 95:2).

П’ятниця 5 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Які великі діла Твої, Господи! Все премудро створив Ти (Пс. 103:24).

Стих:

Благослови, душе моя, Господа! Господи, Боже мій, Ти дивно великий (Пс.103:1).

Середа 6 тижня Великого посту:

Прокимен гл. 4:

Обітниці мої Господеві виконаю перед всім народом Його (Пс. 115:5).

Стих:

Я вірував, тому й казав, що я дуже нещасний (Пс. 115:1).

П’ятниця 6 тижня Великого посту:

Прокимен, гл. 4:

Ті, що надіються на Господа, не похитнуться, як гора Сіон, що стоїть вічно (Пс. 124:1).

Стих:

Бо не залишить Господь жезла нечестивців над долею праведних (Пс. 124:3).

Великий Понеділок:

Прокимен, гл. 6:

Благословляємо вас іменем Господнім (Пс. 128:8).

Стих:

Багато раз бороли мене від молодости моєї (Пс. 128:1).

Великий Вівторок:

Прокимен, гл. 4:

Як то добре, і як то гарно, коли брати живуть у згоді! (Пс. 132:1).

Стих:

Як пахуче миро на голові, що спливає на бороду, бороду Аарона, що спадає на краї одежі його (Пс. 132:2).

Велика Середа:

Прокимен, гл. 4:

Господи, милість Твоя вічна. Не покидай творіння рук Твоїх (Пс. 137:8).

Стих:

Прославляю Тебе, Господи, від усього серця мого (Пс. 137:1).

Диякон:

Повеліть!

Священик стає перед святим престолом, тримаючи обома руками кадило і свічку. Звернувшись на схід, він чинить знак хреста і виголошує:

Премудрість. Станьмо побожно.

Тоді повертається на захід до народу, який стає на коліна і схиляє голову до землі. Священик виголошує:

Світло Христове просвічує всіх.

Священик входить у вівтар, віддає кадило з свічкою і йде до горнього місця. Царські двері зачиняються. Читець:

Приповістей Соломонових читання  (або: Книги Йова читання).

Диякон:

Будьмо уважні.

Читець читає другу паремію. Якщо це напередодні великих свят, то читаються також і паремії свята.

Паремія 2

Середа 1 тижня В. П.: Приповістей 2:1-22

П’ятниця 1 тижня В. П.: Приповістей 3:19-34

Середа 2 тижня В. П.: Приповістей 5:15-6:3

П’ятниця 2 тижня В. П.: Приповістей 6:20-7:1

Середа 3 тижня В. П.: Приповістей 9: 12-18

П’ятниця 3 тижня В. П.: Приповістей 10:31-11:12

Середа 4 тижня В. П.: Приповістей 12:23-13:9

П’ятниця 4 тижня В. П.:  Приповістей 14:15-26

Середа 5 тижня В. П.: Приповістей 15:20-16:9

П’ятниця 5 тижня В. П.:  Приповістей 17:17-18:5

Середа 6 тижня В. П.: Приповістей 21:23-22:4

П’ятниця 6 тижня В. П.: Приповістей 31:8-32

Великий Понеділок:  Йова 1:1-12

Великий Вівторок:  Йова 1:13-22

Велика Середа:  Йова 2:1-10

Після паремій священик промовляє:

Мир тобі.

Диякон:

Премудрість.

Царські двері відчиняються. Ввесь народ, крім співців і священика, молиться на колінах. Священик стоїть перед святим престолом і ввесь час кадить.

Нехай стане молитва моя

Люди, на гл. 6:

Нехай стане молитва моя, наче кадило перед Тобою, здіймання рук моїх — жертва вечірняя.

Нехай стане молитва моя, наче кадило перед Тобою, здіймання рук моїх — жертва вечірняя.

Господи, я звав Тебе, почуй мене; зглянься на моління моє, коли я благаю Тебе.

Нехай стане молитва моя, наче кадило перед Тобою, здіймання рук моїх — жертва вечірняя.

Постав, Господи, сторожу устам моїм і двері стримання губам моїм.

Нехай стане молитва моя, наче кадило перед Тобою, здіймання рук моїх — жертва вечірняя.

Священик переходить до жертовника, обкаджує святощі, віддає кадило, вертається і стає перед святим престолом на коліна.

Люди:

Не нахили серця мого словами лукавити, щоб не виправдувавсь я у гріхах.

Нехай стане молитва моя, наче кадило перед Тобою, здіймання рук моїх — жертва вечірняя.

Нехай стане молитва моя, наче кадило перед Тобою,

Всі встають.

здіймання рук моїх — жертва вечірняя.

Священик проказує молитву прп. Єфрема Сиріна.

Молитва прп. Єфрема Сиріна

Господи і Владико життя мого! Духа лінивства, безнадійности, владолюбства і пустомовства не дай мені (земний поклін).

Духа ж чистоти, смиренности, терпеливости і любови дай мені, рабові твоєму (земний поклін).

Так, Господи Царю! Дай мені бачити провини мої і не осуджувати брата мого, бо Ти благословенний на віки вічні. Амінь (земний поклін).

Читання Святого Письма

Якщо цього дня є свято, то після поклонів диякон, ставши перед царськими дверима, виголошує:

Будьмо уважні.

Священик:

Мир усім.

Читець:

І духові твоєму.

Диякон:

Премудрість.

Читець:

Прокимен...

Люди співають прокимен, читець виголошує стих. Диякон:

Премудрість.

Читець:

Діянь святих апостолів читання.

Або: Соборного послання святого апостола ... (ім’я) читання.

Або: До Римлян (Коринтян, Галатів і т.д.) послання святого апостола Павла читання.

Диякон:

Будьмо уважні.

Поки читається Апостол, диякон з кадилом підходить до священика і просить благословення словами: «Благослови, владико, кадило».

Прийнявши благословення, кадить святий престол навкруги і ввесь вівтар, іконостас, священика і людей. Священик під час читання Апостола сидить з південного боку горнього місця, а коли читець скінчить читати Апостола, священик промовляє:

Мир  тобі.

Читець:

І духові твоєму.

Диякон:

Премудрість.

Люди:

Алилуя, алилуя, алилуя (тричі).

Читець виголошує стихи із псалмів. А священик, стоячи перед святим престолом, проказує молитву перед Євангелієм:

Засвіти в серцях наших, Чоловіколюбче Владико, чисте світло Твого богопізнання і очі розуму нашого розкрий на розуміння євангельської Твоєї науки. Дай нам страх блаженних заповідей Твоїх, щоб, перемігши всі тілесні пристрасті, ми провадили духовне життя, думали й чинили все угодне Тобі. Бо Ти єси світло душ і тіл наших, Христе Боже, і Тобі славу віддаємо, з Предвічним Твоїм Отцем і Всесвятим і Благим і Животворчим Твоїм Духом, нині, і повсякчас, і на віки вічні. Амінь.

Диякон, скінчивши кадити, підходить до священика і, схиливши перед ним голову, показує на Святе Євангеліє і виголошує:

Благослови, владико, благовістителя святого апостола і євангелиста ... (ім’я).

Священик, благословляючи його, виголошує:

Бог, молитвами святого, славного, всехвального апостола і євангелиста ... (ім’я), нехай дасть тобі слово благовістити силою великою для сповнення Євангелія улюбленого Сина Свого, Господа нашого Ісуса Христа.

Диякон:

Амінь.

У Великий Понеділок, Великий Вівторок і Велику Середу прокимни й читання Апостола опускаються, але читається Євангеліє таким чином:

Священик подає дияконові Святе Євангеліє, а диякон приймає його та виходить царськими дверима на солею, де його попереджено свічниками. Священик, стоячи перед святим престолом обличчям на захід, виголошує:

Премудрість. Станьмо побожно, вислухаймо Святе Євангеліє.

Потім, благословляючи:

Мир усім.

Люди:

І духові твоєму.

Диякон:

Від ... (ім’я євангелиста) Святого Євангелія читання.

Люди:

Слава Тобі, Господи, слава Тобі.

Священик:

Будьмо уважні.

Диякон читає Євангеліє. Після Євангелія промовляє священик:

Мир тобі, що благовіствуєш.

Люди:

Слава Тобі, Господи, слава Тобі.

Диякон, дійшовши до царських дверей, віддає Святе Євангеліє священикові, а сам лишається на солеї.

Євангельські читання страсних днів

Великий Понеділок:  Мт. 24: 3-35.

Великий Вівторок:  Мт. 24:36-26:2.

Велика Середа:  Мт. 26:6-16.

Потрійна єктенія

Диякон:

Промовмо всi, з усiєї душi i з усього розумiння нашого, промовмо.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Господи Вседержителю, Боже Отцiв наших, молимось Тобi, вислухай i помилуй.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Помилуй нас, Боже, з великої милости Твоєї, молимось Тобi, вислухай i помилуй.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Благальна молитва

Священик:

Господи Боже наш, прийми від рабів Твоїх цю щиру молитву і помилуй нас з великої милости Твоєї, і пошли всю щедрість Твою на нас і на всіх людей Твоїх, що сподіваються від Тебе багатої милости.

Диякон:

Ще молимось за [все]святішого отця нашого [або — блаженнішого владику нашого] ... [ім’я, титул глави Помісної Церкви], і [високо]преосвящен-нішого владику нашого ... [ім’я, титул єпархіяльного архиєрея], за братiв наших священикiв, священномонахiв, i за все у Христi братство наше.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

При цих словах священик розгортає антимінс і розкриває три його сторони, крім верхньої.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Диякон:

Ще молимось за боголюбиву i Богом бережену Україну нашу, за уряд, вiйсько i всю люднiсть її, за державнiсть, перемогу, спокiй, здоров’я та спасiння їх, щоб Господь Бог допомагав їм у всьому та охороняв вiд усякого ворога i супротивника.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Тут бувають додатковi прохання.

Диякон:

Ще молимось за святiших патрiярхiв православних, за благочестивих i повiкнезабутнiх князiв i гетьманiв наших, за вiкопомних фундаторiв святого храму [в монастирі — святого монастиря] цього i всiх православних отцiв i братiв наших, що тут i повсюди давнiше спочили.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Диякон:

Ще молимось про милiсть, життя, мир, здоров’я, спасiння, Боже завiтання, прощення i вiдпущення грiхiв рабiв Божих ... (поминає iмена за здоров’я) i всiх парафiян святого храму цього, щоб зберегтися їм вiд усякої журби, гнiву, бiди, недуг душевних i тiлесних, щоб спокiйно вони жили, щоб у здоров’ї i добробутi всi днi життя їх проходили, Всемилостивий Господи, вислухай нас i помилуй.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Диякон:

Ще молимось за тих, що дари приносять i добро дiють у святому i всечесному храмi цьому, за тих, що працюють, спiвають, i за всiх присутнiх людей, що сподiваються вiд Тебе великої i багатої милости.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Священик:

Бо Ти Милостивий i Чоловiколюбець Бог єси, i Тобi славу вiддаємо, Отцю, i Сину, i Святому Духовi, нинi, i повсякчас, i на вiки вiчнi.

Люди:

Амiнь.

Заупокійна єктенія

Якщо є поминання спочилих, диякон виголошує заупокійну єктенію.

Диякон:

Помилуй нас, Боже, з великої милости Твоєї, молимось Тобi, вислухай i помилуй.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Диякон:

Ще молимось за спокiй душ спочилих рабiв Божих ... (iмена) i за вiдпущення їм усякої провини вiльної i невiльної.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Диякон:

Щоб Господь оселив душi їх там, де праведнi спочивають.

Люди:

Господи, помилуй (тричi).

Диякон:

Милости Божої, Царства Небесного i вiдпущення грiхiв їх у Христа, Безсмертного Царя i Бога нашого, просiмо.

Люди:

Подай, Господи.

Диякон:

Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Священик:

Боже духів і всього тілесного, Ти смерть подолав і диявола знищив і життя світові Твоєму подав. Сам, Господи, упокой душі спочилих рабів Твоїх ... (імена) у місці світлім, у місці квітучім, у місці спокою, де нема ні недуги, ні журби, ні зітхання. Всякий гріх, що вчинили вони, словом, чи ділом, чи думкою, як Милосердний і Чоловіколюбний Бог, прости, бо нема людини, що жила б і не згрішила. Ти один без гріха. Правда Твоя — правда вічна, і слово Твоє — істина.

Виголос:

Бо Ти єси воскресіння, життя і спокій спочилих рабів Твоїх ... (імена), Христе Боже наш, і Тобі славу віддаємо, з Предвічним Твоїм Отцем і з Пресвятим і Милосердним і Животворчим Твоїм Духом, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амiнь.

Царські двері зачиняються.

Єктенія за оголошених

Диякон:

Оголошенi, помолiться Господевi.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Вiрнi, за оголошених помолiмось, щоб Господь помилував їх.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб просвiтив їх словом iстини.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб вiдкрив їм Євангелiє правди.

Священик розкриває і верхню частину святого антимінса.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб приєднав їх до Святої Своєї Соборної i Апостольської  Церкви.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Спаси, помилуй, заступи i охорони їх, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Оголошені, голови ваші вклоніть перед Господом.

Люди:

Тобі, Господи.

Молитва за оголошених

Священик:

Боже, Боже наш, Творче і будівничий всього! Ти хочеш, щоб усі спаслися і до пізнання істини прийшли. Зглянься на рабів Твоїх оголошених і визволи їх від давньої омани і підступу супротивника; поклич їх до життя вічного, просвічуючи їх душі і тіла і приєднуючи їх до словесного Твого стада, в якому призивається ім’я Твоє Святе.

Перед виголосом священик чинить губкою знак хреста над антимінсом, цілує її і кладе з правого боку вгорі антимінса.

Виголос:

Щоб і вони з нами славили пречесне і величне ім’я Твоє, Отця, і Сина, і Святого Духа, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

Диякон:

Всi оголошенi, вийдiть.

Другий диякон (коли є):

Оголошенi вийдiть.

Від середи 4-го тижня Великого посту на літургії Ранішосвячених Дарів встановлено такий додаток після виголосу «Щоб і вони з нами...»:

Диякон:

Всі оголошені, вийдіть. Оголошені, вийдіть. Усі, хто до просвічення, приступіть; помоліться, ті, хто до просвічення.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Вiрнi, за братів, що до просвічення готуються, і за спасіння їх Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб Господь Бог наш утвердив їх і зміцнив, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб просвітив їх світлом пізнання і побожности, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб сподобив їх у належний час купелі відродження, відпущення гріхів і одежі нетління, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб відродив їх водою і духом, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб дарував їм звершеність віри, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб приєднав їх до Свого святого і вибраного стада, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Спаси, помилуй, заступи i охорони їх, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Ті, хто до просвічення, голови ваші вклоніть перед Господом.

Люди:

Тобі, Господи.

Молитва  за тих, що готуються до просвічення:

Священик:

Явися, Владико, тим, що готуються до святого просвічення і прагнуть стрясти скверну гріховну; освіти їх помисли, зміцни їх у вірі, укріпи в надії, зверши в любові, покажи достойними членами Церкви Христа Твого, що дав Себе на викуп за душі наші.

Виголос:

Бо Ти єси просвічення наше, і Тобі славу віддаємо, Отцю, і Сину, і Святому Духові, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

Диякон:

Всі, хто до просвічення, вийдіть.

Другий диякон (коли є):

Хто до просвічення, вийдiть.

Єктенія вірних перша

Диякон:

Всi оголошенi, вийдiть. Щоб нiхто з оголошених не залишився, тiльки вiрнi, ще i ще в спокої Господевi помолiмось.

Люди:

Господи, помилуй.

Перша молитва за вірних

Священик:

Боже Великий і Хвальний, що животворчою смертю Христа Твого привів нас із тління до нетління, визволь усі наші почуття з омертвіння в пристрастях, давши їм за доброго провідника внутрішній розмисел; і око нехай уникає всякого погляду лукавого, і слух нехай не прихиляється до слів пустих, а язик нехай буде чистий від слів непристойних; очисти уста наші, що хвалять Тебе, Господи; дай, щоб руки наші від злих учинків здержувалися, тільки вгодне Тобі діяли, зміцняючи всі члени і помисли благодаттю Твоєю.

Диякон:

Заступи, спаси, помилуй i охорони нас, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Премудрість.

Священик:

Бо Тобi належить усяка слава, честь i поклонiння, Отцю, i Сину, i Святому Духовi, нинi, i повсякчас, i на вiки вiчнi.

Люди:

Амінь.

Єктенія  вірних друга

Диякон:

Ще і ще в спокої Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

За мир з неба і спасіння душ наших Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

За спокій всього світу, за добрий стан святих Божих Церков і за з’єднання всіх Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

За святий храм цей і тих, що з вірою, побожністю та страхом Божим входять до нього, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб визволитися нам від усякої журби, гніву, небезпеки та недолі, Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Друга молитва за вірних

Священик:

Владико Святий і Преблагий, Тебе, милістю багатого, молимо: будь милостивий до нас, грішних, і вчини нас достойними прийняти Єдинородного Твого Сина і Бога нашого, Царя слави. Ось бо Пречисте Його Тіло і Животворча Кров, що в цю годину входять у невидимому супроводі множества воїнства небесного, будуть предложені на цій таємній трапезі; дай нам неосудно запричаститися їх, щоб, просвічуючи ними мисленні очі, ми стали синами світла і дня.

Диякон:

Заступи, спаси, помилуй i охорони нас, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Премудрість.

Диякон північними дверима йде у вівтар.

Священик:

Через дар Христа Твого, що з Ним благословен єси, з Пресвятим і Милосердним і Животворчим Твоїм Духом, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

Царські двері відчиняються.

Великий вхід

Люди:

Нині сили небесні з нами невидимо служать: ось бо входить Цар слави, ось Жертва таємна звершена з честю проводиться.

(По перенесенні Св. Дарів):

З вірою і любов’ю приступімо, щоб учасниками життя вічного бути. Алилуя, алилуя, алилуя.

Під час співу «Нині сили» диякон, узявши кадило і поклавши ладану, підходить до священика і, прийнявши благословення від нього, кадить навкруги святий престол, жертовник і ввесь вівтар та іконостас, а потім священика, співців і народ, проказуючи про себе 50-ий псалом. Після кадіння священик та диякон, ставши перед святим престолом, тричі проказують «Нині сили» і по кожнім проказанні вклоняються один раз.

Священик:

Нині сили небесні з нами невидимо служать: ось бо входить Цар слави, ось Жертва таємна звершена з честю проводиться.

Диякон:

З вірою і любов’ю приступімо, щоб учасниками життя вічного бути. Алилуя, алилуя, алилуя.

Священик і диякон цілують святий престол і переходять до жертовника (диякон попереду). Священик тричі вклоняється, кадить жертовник і молиться про себе:

Боже, очисти мене, грішного.

Тоді віддає дияконові кадило, кладе воздух на ліве плече диякона, бере правою рукою дискос із Божественними Тайнами і ставить собі на голову, а чашу з вином бере в ліву руку. Священик і диякон ідуть через північні двері, як звичайно, але нічого не виголошують. Диякон же, спереду йдучи, часто кадить.

Під час входу народ стає на коліна і схиляє голову до землі. Увійшовши у вівтар, священик ставить чашу і дискос на престолі, здіймає з них покрівці, бере з плеча диякона воздух і, обгорнувши ним кадило, покриває ним дискос і чашу та кадить їх, не промовляючи нічого.

Після входу співці співають «З вірою і любов’ю». Коли ж проспівають, священик проказує молитву прп. Єфрема Сиріна: «Господи і Владико життя мого!» з трьома поклонами.

Потім зачиняють царські двері і завішують катапетасмою наполовину. Диякон виходить північними дверима і, ставши на звичайному місці, виголошує єктенію.

Благальна єктенія

Диякон:

Доповнімо вечірню молитву нашу Господеві.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

За принесені і ранішосвячені Чесні Дари Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб Чоловiколюбець Бог наш, прийнявши їх у святий, i наднебесний, i мисленний Свiй жертовник, як духовнi пахощi, послав нам Божественну благодать i дар Святого Духа, помолiмось.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Щоб визволитися нам вiд усякої журби, гнiву, небезпеки та недолi, Господевi помолiмось.

Священик (молиться):

Боже невимовних і невидимих таїн! У Тобі містяться скарби премудрости і пізнання; Ти відкрив нам відправу служби цієї і з великого чоловіколюбства Твого наставив нас грішних приносити Тобі дари і жертви за гріхи наші і за людську несвідомість. Сам, Невидимий Царю, що твориш велике і недосліджуване, славне і надзвичайне, якому нема числа, зглянься на нас, недостойних рабів Твоїх, що стоїмо перед святим оцим жертовником, наче перед херувимським Твоїм престолом, на якому Єдинородний Син Твій і Бог наш спочиває в Страшних Тайнах, що лежать перед нами; і, визволивши нас і вірних людей Твоїх від усякої нечистоти, освяти душі і тіла освяченням невід’ємним; щоб, причащаючись з чистим сумлінням, з неосоромленим лицем, з просвіченим серцем цих Божественних Святощів і від них оживаючи, ми з’єдналися з самим Христом Твоїм, Істинним Богом нашим, Який сказав: «Хто споживає Моє Тіло і Мою Кров, той у Мені перебуває, і Я в ньому»; щоб з оселенням і перебуванням у нас Слова Твого, Господи, ми стали храмом Пресвятого і Всехвального Твого Духа, визволились від усякого підступу диявольського, в ділі, чи в слові, чи в думці виявлюваного, і осягнули обіцяні нам блага з усіма Твоїми святими, що від віку Тобі угодили.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Заступи, спаси, помилуй i охорони нас, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Вечора всього звершеного, святого, спокiйного i безгрiшного у Господа просiмо.

Люди:

Подай, Господи.

Диякон:

Ангела спокою, вiрного провiдника, охоронителя душ i тiл наших, у Господа просiмо.

Люди:

Подай, Господи.

Диякон:

Прощення i вiдпущення грiхiв та провин наших у Господа просiмо.

Люди:

Подай, Господи.

Диякон:

Доброго i пожиточного для душ наших i спокою для свiту у Господа просiмо.

Люди:

Подай, Господи.

Диякон:

Останок життя нашого у спокої та покаяннi скiнчити у Господа просiмо.

Люди:

Подай, Господи.

Диякон:

Християнського кiнця життя нашого, безболiсного, бездоганного, спокiйного, i доброї вiдповiдi на страшному судi Христовiм просiмо.

Люди:

Подай, Господи.

Диякон:

Єднiсть вiри i причастя Святого Духа виблагавши, самих себе i один одного, i все життя наше Христу Боговi вiддамо.

Люди:

Тобі, Господи.

Священик (з піднесеними руками виголошує):

I сподоби нас, Владико, безбоязно, неосудно насмiлитись призивати Тебе, Небесного Бога Отця, i промовляти:

Люди:

Отче наш, що єси на небесах, нехай святиться iм’я Твоє; нехай прийде Царство Твоє; нехай буде воля Твоя, як на небi, так i на землi. Хлiб наш насущний дай нам сьогоднi; i прости нам провини нашi, як i ми прощаємо винуватцям нашим; i не введи нас у спокусу, але визволи нас вiд лукавого.

Священик:

Бо Твоє є Царство, i сила, i слава, Отця, і Сина, і Святого Духа, нинi, i повсякчас, i на вiки вiчнi.

Люди:

Амiнь.

Священик звертається до людей і благословляє.

Мир усім.

Люди:

І духові твоєму.

Диякон:

Голови ваші вклоніть перед Господом.

Люди:

Тобі, Господи.

Священик (молиться):

Боже Єдиний, Благий і Милосердний, що на висоті перебуваєш і смиренними опікуєшся, споглянь милосердним оком на всіх людей Твоїх, і збережи їх, і сподоби всіх нас неосудно запричаститися Животворчих Твоїх цих Таїн; перед Тобою бо вклонили ми свої голови, сподіваючись від Тебе багатої милости.

Виголос:

Благодаттю, щедротами і чоловіколюбством Єдинородного Сина Твого, що з Ним благословен єси, з Пресвятим і Благим і Животворчим Твоїм Духом, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

Завіса закривається до кінця.

Причастя

Священик, низько вклонившись Святим Тайнам, відступає від святої трапези і миє руки. Тоді молиться:

Зглянься, Господи Ісусе Христе, Боже наш, з святої оселі Твоєї і з престолу слави Царства Твого, і прийди освятити нас, Ти, що вгорі з Отцем сидиш і тут з нами невидимо пробуваєш; і сподоби могутньою Твоєю рукою подати нам Пречисте Тіло Твоє і Чесну Кров Твою, а через нас і всім людям.

Поки священик проказує цю молитву, диякон, стоячи на солеї перед образом Спасителя, опоясується орарем навхрест. Священик і диякон, кожний на своїм місці, тричі вклоняються, промовляючи про себе:

Боже, очисти мене, грішного (тричі).

Священик кладе руку під воздух, що покриває Божественні Дари, і з побожністю і страхом великим доторкається Животворчого Хліба. Диякон виголошує:

Будьмо уважні.

Священик:

Ранішосвячене Святеє — святим.

Священик здіймає воздух із Святих Дарів і звіздицю.

Люди:

Єдин Свят, Єдин Господь, Ісус Христос, на славу Бога Отця. Амінь.

І люди співають причасний:

Споживіть і пізнайте, що Милосердний Господь. Алилуя, алилуя, алилуя.

Якщо було читано Апостол і Євангеліє свята або храму, то також співається належний причасний.

Диякон входить південними дверима у вівтар і, ставши праворуч священика, промовляє:

Розломи, владико, Святий Хліб.

Священик, з увагою і побожністю розламуючи Святий Хліб на чотири частини, промовляє:

Розломлюється і розділюється Агнець Божий, розломлюваний і неподільний, що завжди споживається і ніколи не вичерпується, а причасників освячує.

Священик вкладає частину з написом ІС до святої чаші, нічого не промовляючи, а диякон вливає теплоту до чаші, також нічого не промовляючи. Священик ділить частину з написом ХС і промовляє:

Дияконе, приступи.

Диякон підходить,  вклоняється Святим Дарам і промовляє:

Ось приступаю до Безсмертного Царя і Бога нашого. Прости мені, владико святий, і благослови, і подай мені Чесне, і Пресвяте, і Пречисте Тіло і Кров Господа і Бога і Спаса нашого Ісуса Христа.

Священик подає часточку Святих Таїн дияконові і промовляє:

Рабу Божому ... (ім’я), священнодиякону, подається Чесне, і Пресвяте, і Пречисте Тіло і Кров Господа і Бога і Спаса нашого Ісуса Христа на відпущення гріхів і на життя вічне.

Диякон приймає Пресвяте Тіло на долоню правої руки, підкладаючи ліву руку під неї, далі цілує руку священика, відходить за святий престол і, вклонивши голову, молиться:

Вірую, Господи, і визнаю...

Священик так само побожно вклоняється, бере часточку на долоню правої руки, а ліву підкладає під неї із словами:

Чесне, і Пресвяте, і Пречисте Тіло і Кров Господа і Бога і Спаса нашого Ісуса Христа подається мені, недостойному рабу Божому, ієреєві ... (ім’я), на відпущення гріхів моїх і на життя вічне.

І, схиливши голову, молиться, промовляючи:

Вiрую, Господи, i визнаю, що Ти єси воiстину Христос, Син Бога Живого, що прийшов на свiт грiшникiв спасти, мiж якими перший — це я. Ще вiрую, що це саме є Пречисте Тiло Твоє, i це саме є Чесна Кров Твоя. Молюся отже Тобi: помилуй мене, i прости менi провини мої вiльнi й невiльнi, чи то в словi, чи дiлi, свiдомi й несвiдомi; i сподоби мене неосудно запричаститися Пречистих Твоїх Таїн на вiдпущення грiхiв i на життя вiчне. Амiнь.

Вечерi Твоєї Тайної, Сину Божий, причасником мене сьогоднi прийми, бо ворогам Твоїм тайни не розповiм i цiлування не дам Тобi, як Юда, але, як розбiйник, визнаю Тебе: пом’яни мене, Господи, у Царствi Твоїм.

Нехай не на суд i не в осуд буде менi причастя Святих Твоїх Таїн, Господи, а на зцiлення душi й тiла.

І так причащаються з великою обережністю. Тоді священик бере губку і, обтираючи руку, промовляє:

Слава Тобі, Боже (тричі).

Поцілувавши губку, кладе її на місце. Якщо служиться літургія Ранішосвячених Дарів з дияконом, то священик бере святу чашу з платом обома руками і п’є з неї, нічого не промовляючи. Коли ж править один священик, без диякона, то він, причастившись Святих Таїн, не п’є з чаші, а п’є по закінченні літургії після споживання Святих Таїн. Споживши антидор, священик проказує молитву подяки:

Дякуємо Тобі, Спасителеві всіх, Богу, за всі блага, що Ти подав нам, і за причастя Святого Тіла і Крови Христа Твого; і молимось Тобі, Владико Чоловіколюбче: захисти нас покровом Твоїм і дай нам аж до останнього нашого зітхання достойно причащатися святощів Твоїх на просвічення душі й тіла і насліддя Царства Небесного.

Диякон не п’є із чаші, нічого не промовляє, а кладе до чаші часточки з дискоса, покриває чашу покрівцем, кладе звіздицю і другий покрівець на дискос, тричі вклоняється, відкриває катапетасму і відчиняє царські двері. Вклонившись побожно один раз, диякон бере від священика святу чашу, відходить до царських дверей, звертається до народу і, підносячи чашу, виголошує:

Зі страхом Божим, вірою і любов’ю приступіть.

Люди:

Благословлю Господа повсякчас, хвала Його в устах моїх.

Коли є причасники, то священик, запричастившись, розділює останні дві частини Агнця з написом НІ КА на малі часточки, щоб вистачило всім причасникам, і вкладає їх до святої чаші. Коли співці проспівають «Благословлю Господа», священик бере чашу, стає в царських дверях лицем до народу і проказує молитву «Вiрую, Господи».

Усі причасники проказують за священиком молитву і, склавши руки навхрест на грудях, один за одним підходять до Причастя. Священик бере від диякона святу чашу, відкриває покрівець і, причащаючи, промовляє:

Причащається раб Божий ... (ім’я) Чесного, і Пресвятого, і Пречистого Тіла і Крови Господа і Бога і Спаса нашого Ісуса Христа на відпущення гріхів своїх і на життя вічне.

Під час причастя диякон (або два братчики) підкладає покрівець під бороду причасників, а по причасті священик витирає уста причасника платом. Причасник, причастившись, цілує край чаші і, відійшовши, приймає антидор (просфору) і теплоту від братчика, запиваючи нею Святе Причастя. На літургії Ранішосвячених Дарів не причащають немовлят.

Перенесення Святих Таїн

Причастивши вірних, священик входить у вівтар і ставить Святощі на престолі, а тоді звертається до людей і, благословляючи їх, виголошує:

Спаси, Боже, людей Твоїх і благослови насліддя Твоє.

Люди:

Хліб небесний і чашу життя споживіть і пізнайте, що Милосердний Господь. Алилуя, алилуя, алилуя.

Покадивши Святощі тричі, священик віддає кадило дияконові і, взявши дискос, ставить його на голову диякона; диякон побожно приймає його, стоячи лицем до царських дверей, нічого не промовляє, відходить до святого жертовника і ставить на ньому святий дискос. Священик вклоняється і, взявши святу чашу, підходить до царських дверей, звертається до народу, промовляє тихо:

Благословенний Бог наш

Вголос:

завжди, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Тоді відходить до святого жертовника і ставить там Святощі.

Люди:

Амінь. Нехай повнi будуть уста нашi похвалою Тобі, Господи, щоб ми оспiвували славу Твою, бо Ти сподобив єси нас причаститися Святих Твоїх Божественних, Безсмертних i Животворчих Таїн. Збережи нас у Твоїй святинi кожний день навчатися правди Твоєї. Алилуя, алилуя, алилуя.

Подячна єктенія

Диякон, вийшовши північними дверима і ставши на звичайному місці, виголошує єктенію подяки:

Станьмо побожно, прийнявши Божественні, Святі, Пречисті, Безсмертні, Небесні і Животворчі, Страшні Христові Тайни, достойно подякуймо Господеві.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Заступи, спаси, помилуй і охорони нас, Боже, Твоєю благодаттю.

Люди:

Господи, помилуй.

Диякон:

Вечора всього звершеного, святого, спокійного і безгрішного випросивши, самі себе і один одного, і все життя наше Христу Богові віддамо.

Люди:

Тобі, Господи.

Священик, згорнувши антимінс, бере Євангеліє і, тримаючи його просто, чинить ним над антимінсом знак хреста і виголошує:

Священик: Бо Ти єси освячення наше, i Тобi славу вiддаємо, Отцю, i Сину, i Святому Духовi, нинi, i повсякчас, i на вiки вiчнi.

Люди:

Амiнь.

Священик:

В спокої вийдімо.

Люди:

З іменем Господнім.

Диякон:

Господеві помолімось.

Люди:

Господи, помилуй.

Заамвонна молитва

Священик:

Владико Вседержителю, Ти все творіння премудро сотворив і невимовним промислом та многою благістю привів нас до цих священних днів на очищення душ і тіл, на втихомирення пристрастей, у надії воскресіння. Ти в сороковий день вручив угодникові Твоєму Мойсеєві скрижалі, Богом писаний закон. Дай і нам, Милостивий, подвигом добрим трудитися, час посту закінчити, у вірі єдність зберегти, голови невидимих зміїв сокрушити і переможцями над гріхом стати, і щоб могли ми неосудно поклонитися і святому Воскресінню. Бо благословенне і прославлене всехвальне і величне ім’я Твоє, Отця, і Сина, і Святого Духа, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амiнь. Нехай буде благословенне iм’я Господнє вiднинi i довiку (тричi).

У Велику Середу священик проказує молитву прп. Єфрема Сиріна з трьома поклонами.

Псалом 33.

Доки священик читає заамвонну молитву, диякон, голову вклонивши, стоїть перед образом Христа і тримає орар свій аж до кінця молитви. Після молитви священик входить царськими дверима і тихо проказує молитву перед споживанням Святощів:

Господи Боже наш, Ти довів нас до цих святих днів і вчинив нас причасниками Страшних Твоїх Таїн; приєднай же нас до словесного Твого стада і вчини наслідниками Твого Царства, нині, і повсякчас, і на віки вічні. Амінь.

Диякон, увійшовши північними дверима, споживає Святощі зо страхом та обережністю. Священик благословляє народ, виголошуючи:

Благословення Господнє на вас, Його благодаттю і чоловіколюбством, завжди, нині, і повсякчас, і на віки вічні.

Люди:

Амінь.

Священик:

Слава Тобі, Христе Боже, надіє наша, слава Тобі.

Люди:

Слава... і нині... Господи, помилуй (тричі). Благослови.

Священик з хрестом у руках виголошує відпуст:

Христос, Істинний Бог наш, молитвами пречистої Своєї Матері, святого отця нашого Григорія Двоєслова, папи Римського, і святого ... (ім’я святого, що його храм), і святого ... (ім’я святого, що його пам’ять у цей та наступний день), і всіх святих, помилує і спасе нас, бо Він Милосердний і Чоловіколюбець.

На Страсному тижні проказуються окремі відпусти.

Люди:

Амінь. [Все]святішого отця нашого [або — блаженнішого владику нашого] ... [ім’я, титул глави Помісної Церкви], і [високо]преосвященнішого владику нашого ... [ім’я, титул єпархіяльного архиєрея], настоятеля і парафіян святого храму цього, і всіх православних християн, Господи, збережи на многії літа.

Після відпусту священик  дає вірним цілувати святий хрест. Коли священик повернеться у вівтар, то закриваються царські двері і завіса, а священик проказує молитви подяки після Святого Причастя.